Det här är en komedi som kunde blivit en tragedi.
Författaren är inte den stränge läraren i denna lektion-
-utan livet självt med sina försåt och komplikationer.
Ni kan bevittna kärlekslektionen med ett leende och utan oro-
-då den äger rum i första förberedande. Och det stadiet har ju ni-
-sedan länge passerat. Eller hur?
Åskknall
Du är ett kräk. Du är bortskämd och brutal och cynisk.
Och du är kvinnoläkare, som inte har begripit en kvinna i hela ditt liv.
Du är så fruktansvärt naiv.
-Du vill alltså inte gifta dig med mig? -Nej tack.
-Gossen har fått samvetskval. -Ledsnad och samvetskval hör ihop.
-Jag kan fortsätta vara din älskarinna. -Nej tack.
Det är alltså definitivt slut. Vill du att jag ska skrika?
Jag är ingen passionerad stålman.
Bara en trött och uttråkad karlslok med bondånger.
-Det är för att du börjar bli gammal. -Det stämmer. Jag är lite gammal.
Återvänder till den förlåtande hustrun.
Hon väntar väl på hyllan så du kan ta ner henne och damma av henne?
Vill syster Lisa visa fru Verin ut och ta in nästa patient?
-Ut. -Genast. - Adjö, David.
Den som tvingas betrakta kvinnorna ur omvänt perspektiv-
-blir naturligtvis lite vrickad. Var har du förresten min portnyckel?
Nej men!
Du är sublim, torrboll.
-He! Nästa. -Nästa.
God dag. Jag har ett hemskt problem som håller mig vaken om nätterna.
Jag måste få tala med doktorn som piggade upp min man så bra.
Ska min man och jag gifta om oss? Vi lever ihop sen tio år och har två barn.
Vi skildes för att jag träffade en ung man som gav mig det där underbara.
När han gjorde sin militärtjänst kom min man tillbaka till mig.
Knackningar Förlåt mig.
Ett brådskande fall - på liv och död.
-Det är tre patienter i väntrummet. -Mitt liv och min död.
-Den äkta sängen är kärlekens död. -Fy, vad doktorn är...
Hej!
-Nu var doktorn verkligen... -Jaså?
Vore jag inte kristen skulle jag säga "fy fan"!
-Har du aldrig trassel med damer, Sam? -Inte sen jag slog ihjäl min fästmö.
Sen opererade Davids far mig i skallen.
-Det var sån där bolo... -Lobotomi.
Nu löper jag bara två gånger per år. Men då varken äter eller dricker jag.
Radiobrus -Det är åskvädret. -Nåt ska väl finnas.
Nu ska jag ta en lur. För jag är trött och lite gammal.
Lite, lite, lite gammal.
Första gången hon besökte mig var i våras. Hon var nervös-
-vilket smittade av sig på mig.
Era symptom låter inte så allvarliga, men vi gör väl en undersökning ändå.
För säkerhets skull. Klä av er bakom skärmen.
-Tycker ni att jag är vacker? -Hur gammal är ni?
Varför frågar ni det? Jag är född -32.
21 och redan gift? Klä av er, sitt inte där och tramsa.
Doktorn har så vackra händer. Och en hemskt söt nacke.
Hur känns det att se kvinnor klä av sig hela dagarna? Jag är så rädd.
-Doktorn är väl snäll mot mig? -Klä av er. Jag har folk som väntar.
-Jag har en bekännelse att göra. -En bekännelse?
-Doktorn får inte bli ond. -Alright, jag ska inte bli ond.
Det är inget fel med mig. Jag ville träffa doktorn.
Jag är kär i er, doktor Erneman.
Det var ju mycket vänligt. Bästa fru Verin, jag vet inte vad jag ska säga.
Varje dag förra sommaren såg jag doktorn. Vi var grannar på landet.
Vad doktorn arbetade. Varje dag från morgon till halv fyra.
Då drack doktorn te och åt tre kex. Sen gick doktorn ner och badade.
-Och det såg ni? -Jag var kär i er redan då.
-Jag fantiserade om er. -Ni är ju gift.
Var snäll och gå. Jag har inte tid och inte lust. Jag måste skicka iväg er.
-Älskar ni er fru? -Ja. Gå nu.
-Ni älskar henne inte. -Ni är rysligt söt, rentav attraktiv.
Jag är inte oberörd av er hyllning.
Men jag har vissa principer angående äktenskap och trohet.
-Och så vidare. -Det är underbart när ni grälar på mig.
Jag har en tilldragande hustru som jag älskar sen 15...16 år i oktober.
Vad hette den vackra damen som besökte er i augusti?
Det var en väninna till min hustru.
Var det därför doktorn kysste henne när doktorinnan gått och lagt sig?
-Då grät jag hela natten. -Inga tårar här om jag får be.
-Kyss mig. Sen ska jag gå. -Jag har ingen lust att kyssa er.
Lögnare. Du har mycket stor lust att kyssa mig, och annat med.
Detta är ju fullständigt etterbefängt! Jag protesterar på det allvarligaste.
-Du låter som en FN-representant. -Jag strider för mitt liv.
Om vi hade ett äventyr... Vilka hemska kedjereaktioner det skulle skapa-
-genom ett ögonblick av tanklöshet.
Jag föredrar mitt enkla liv med alla små förtretligheter och glädjeämnen.
Jag föredrar tofflorna och brasan-
-framför din parfymerade kropp och en helt annan slags brasa-
-som far fram över hem, barn och anständighet-
-och som leder till absolut ingenting.
Gå nu, Susanne. Lämna mig i fred.
-Du älskar mig. -Nej, men jag vill ta i dig...
...låta din eld förbränna min slöhet och fräta ner den sophög av vardag...
...som jag inte gitter göra mig av med. Så banalt, dumt, enfaldigt och löjligt.
Tala inte mer nu, utan kyss mig.
Nej, nej, nej. Det är min rättighet att fortsätta att vara tråkmåns.
-Jag vill inte. -Tyck att det är lite roligt i stället!
Visst tycker jag att det är roligt! Jag är skvatt galen av förtjusning.
Jag tvekar att acceptera ditt anbud. Borde jag inte skämmas?
Min hustru och jag har under 15 år...
Hon bedrar dig nog på sitt håll. Trohet existerar bara så länge man är trogen.
Ska jag bedra ska det ske utan ånger, och då är du den bästa reskamraten.
Ni män ska alltid ha skäl för allting.
Tror du inte att jag såg dig i somras? Varenda dag. Du var överallt.
Jag drömde om dig på nätterna.
-Du var som sommaren själv. -Han blir poetisk.
Är det inte löjligt?
Det är tre patienter till i väntrummet.
Gäspar
Det var naturligtvis kvinnan som skapades först.
Det är kvinnan som är skapad av jord med en pust av evigheten i sin näsa.
Men hon hade ingen att gå ut med.
Då skapade Gud mannen.
Av samma form som kvinnan, men karl- kräket skulle bara vara till sällskap.
Vårt felande revben har kanske hamnat lite längre ner.
Kvinnan är livet självt med allt vad det innebär av ljuvlighet och fanskap.
Man blir bara förvirrad och får ont i skallen.
Hon var stark Susanne.
-Vem då? -Ingen alls. Jag pratar.
Sommaren med Susanne. Man glömmer alltid de bittra och sårande orden.
Det är de fina minnena som blir kvar. Ja, det var en sommar.
Vattnet känns ljumt. Ska vi bada?
Det har vi redan gjort.
Jag ser en, två, tre, fyra stjärnor.
Är du trött? Det är jag med.
Vi har seglat, fiskat, badat, sovit...
-Slagits. -Du slogs. Vi har firat sommar.
-Nu är man mätt. -Inte jag. Jag är omättlig.
Människan kan inte bara vegetera. Jag vill vetenskapa lite också.
-Det har ju så litet att betyda. -Mönstret är banalt men intressant.
Hungern, ätandet, mättnaden.
Och sen ledan.
-Du är led på mig. -Det var inte så jag menade.
-Försök inte slingra dig. -Du själv, då?
Ju mer jag latar mig, desto latare blir jag. Du är alltså trött på mig?
Ibland är jag fruktansvärt led på dig. Men jag har dig under huden...
-...i fingertopparna. -Jag är ett slags gift.
Kalla det vad du vill. Varför ska du alltid ha min bästa pipa? Ta hit den.
Du har spottat i den.
Jag skulle kunna skära halsen av dig.
Så skulle jag sätta ditt huvud på ett skrivbord med en lampa i ögonen.
-Där kommer en motorbåt. -Har ni bråttom?!
I så fall får ni simma!
Den förbannade lurken! Det var min man.
Bromsljud
Det är vårt tåg. Men vi hinner, lita på Sam. Mjölby nästa.
Utför allt på listan och kom med bilen till Havnegade i Köpenhamn ett i natt.
Nykter. Adjö. Sköt väl om dig nu.
Högtalarröst Resande med snälltåg till Malmö, tag plats. Var god stäng dörrarna.
Tag plats. Var god stäng dörrarna.
-Är det upptaget här? -Här är ledigt.
-Får jag slå mig ner? -För all del.
Tack för vänligheten.
-Det var ett eländigt väder. -Ja, det regnar faktiskt.
Jag brukar ha min bil, men den är på service.
Det är mycket trevligare på tåg. Man träffar trevliga människor-
-och vackra damer.
Det var en jäkla svart bok. Det är säkert sån där modern litteratur.
Vad heter den?
"Inledning till studium av livmodern och de sekundära könskörtlarna".
-Är det med bilder? -Ja. Men inga roliga.
Har någon av herrarna en tändsticka?
-Den här går alltid. -Tack.
Vilken kvinna! Vilken hållning, vilken gång, vilken barm och så vidare.
Hon verkar inte helt ointresserad.
Hon ska till Köpenhamn. Jag ger mig fan på att hon tänker ha ett äventyr.
Men en annan hinner kanske före. Jag ska ut och snacka in mig.
Ni blir inte ledsen att jag lämnar er ensam? Ska vi slå vad om en femma?
Skrattar Att jag får kyssa henne före Tranås.
Alright.
Nypåstigna.
Fru och barn hade sommarhus utanför Helsingborg. Jag var på väg dit.
Jag hade god tid och körde långsamt. Då fick jag syn på Nix och Tax.
Hej, Nix. Är du ute och går i blåsten? Hoppa in i bilen så ska jag köra dig.
Du kan köra mig en bit.
Taxeman, höll vi på att glömma dig.
-Vart ska jag köra nu då? -Till stan bara - tack.
Ska vi gå på kondis och dricka choklad med vispgrädde?
-Eller en glass. Har du tid med det? -För dig har jag alltid tid.
Har du?
Kom, så ska du få vatten.
Kan du operera en kvinna så hon blir man?
Det står i tidningen att man kan göra så. Jag skulle vilja bli opererad.
Jag är trött på att vara kvinna. Se bara hur mamma har det.
Vara beroende av en man! Du vet mycket väl vad jag menar.
Stackars Tax som är så trött redan. Och vi som har så långt att gå.
Har ni långt att gå? Sätt dig upp på stolen så jag får tala med dig.
-Tala nu om vad du har i kikaren. -Tax och jag har gått vår väg.
-Man står inte ut där hemma. -Jag som trodde ni hade det skönt.
-Skönt? Ha, ha! -Var nu inte så avig.
Har du sett mina händer? Jag måste göra nåt med dem. Jag vill forma.
Jag kan inte bara läsa veckotidningar. Min bästa väninna Eva, du vet...
Var det därför du gick din väg? Du är inte den enda som har problem.
Språket är till för att vi ska tala med varann. Se mig som en medmänniska.
Du skulle ändå aldrig förstå. Du är för naiv.
Ja. Jag vet att min värld är synnerligen begränsad.
Förlåt om jag sårade dig.
Jag har en idé. Vi ska tillbringa den här dan tillsammans.
Jag ska ta mig tid. Vi far till farbror Axel och tant Stina och krukmakeriet.
Roligt att se er här. Ni skulle bara komma lite oftare. Skål.
Nix.
-Ska du och mamma skiljas ordentligt? -Jag vet inte.
Mamma är så nervös. Det är inte nyttigt för en mogen kvinna att leva utan man.
Åh, vad det är äckligt! Stackars alla kvinnor.
-Var det därför du gick din väg? -Det är kärleken som är så äcklig.
Jag vill aldrig älska nån. Ingen man i alla fall.
Min bästa väninna Eva... Hon och jag har alltid hållit ihop.
Nu skulle hon vara hos oss i sommar. Vi skulle bada och meta.
När hon kom såg hon ut som en larvig dam med målad mun och krullor i håret.
På stranden svängde hon med stjärten i sin blanka baddräkt som var för liten.
Hon såg inte klok ut med sin stora bak.
Hon tyckte allt jag ville göra var larvigt. Hon var som en annan tjej.
Så blev hon kär i en jäkla dumsnut.
När mamma var i Köpenhamn... Hon är där flera gånger i veckan.
Då ville Eva vara ensam i huset med killen för att de skulle hångla.
Det är äckligt, äckligt, äckligt!
-Till sist stod du inte ut längre? -Jag började hata allt kärlekspyssel.
-Har mamma också "kärlekspyssel"? -Ja, det är så klart.
-Vet du vem hon träffar? -Han är rätt snäll och oförarglig.
-Vem är det? -Carl-Adam, förstås.
Skulptören? Som bor i Köpenhamn?
Än sen då?
Det är väl helt naturligt att mamma har en älskare när du har en älskarinna.
Vad du verkar chockskadad.
-Och nu vill du leva ditt eget liv? -Man måste vara för sig själv.
Så småningom inser man att man är en massa andra människor också.
Livet när det är som bäst är ett enda stort samarbete.
-Men kärleken är idiotisk! -Kärlek och erotik är inte idiotiskt.
-Men bedriver erotik gör bara babianer. -Då är du en babian.
Ja, kanske det.
-Föraktar du dig själv, pappa? -Ja, Nix. Jag föraktar mig själv.
Jag tycker att allt är gränslöst likgiltigt.
Då struntar du i mamma och mig och Pelle också?
Nej, inte nu längre. Det är det enda jag bryr mig om.
Hör ni! Nu stänger vi butiken för Stina väntar med kvällsvarden.
-Jag skulle vilja stanna här. -Du får bli lärling på krukmakeriet.
-Du kan väl också stanna. -Jag har inte tid.
-Är hon vacker den där Susanne? -Hon är mycket vacker.
-Nu sitter vi här tills solen går upp. -Gärna det.
Jag kan inte sova när månen skiner.
Nix, fryser du?
Hör du, lilla Nix?
-Ni ska visst fara till Köpenhamn? -Det stämmer det.
Reser ni ofta till Köpenhamn? Ni kanske har ett arbete där?
-Nej, jag bara roar mig. -Det finns trevliga människor där.
Så varmt det är. Ska vi inte öppna?
Oh, jag fick nåt i ögat.
Jag är läkare. Jag kanske kan stå er bi.
Där nånstans.
Åh. Ni är verkligen lätt på hand.
Lika lätt på handen som på foten?
-Här är det. Nu är det bra, inte sant? -Mm.
Jag har ofta undrat över den makt en kvinnoläkare har över våra hjärtan.
-Blir det svårt att värja sig ibland? -Det händer att man tappar huvudet.
-Svårt att gå omkring utan huvud. -Ibland känns det som en vila.
-Tycker er hustru att det är vilsamt? -Hon tappar huvudet samtidigt.
-Vilket idealiskt äktenskap. -Äktenskap självdör utan smällar.
-Är er hustru av samma åsikt? -Nej.
-Den äkta sängen är kärlekens död. -Så förfärligt banalt.
Tror ni er hustru alltid är så road av att känna sig som hustru?
-Alla kvinnor älskar att vara gifta. -Vilken naivitet.
-Ni är den tredje som kallar mig naiv. -Ni är mycket naiv.
En kvinna vill absolut inte känna sig som hustru, utan som kvinna.
-Hur ska det gå till? -Det är mannens sak att utforska.
-Heltidsarbete för miljonärer. -Fritidshobby för män.
Nu är man ingen man heller.
En man bli aldrig vuxen, föder inga barn.
Frånsett avlandet är mannen en betydelselös faktor i kvinnans värld.
-Ni blev bestämt riktigt trumpen. -Inte alls. Ni är vacker, slagfärdig.
Ni är en ypperlig representant för ert kön. Jag erkänner min underlägsenhet-
-och jag kan bara framstamma att jag älskar er, jag har alltid älskat er-
-och jag kommer alltid att älska er.
Stopp där. Tro inte att det går lättare för er än provryttaren ni slog vad med.
Lättförtjänta pengar. Er dygd är lika orubblig som Kinnekulle.
Kvinnan är odygdig. Det är ni män som kucklat ihop den obefläckade avlelsen.
-Jungfrudomen, dygden, ärbarheten. -Amen.
En karl får vara hur kättjefull som helst. Då är han en riktig "sjutusan".
Men om en kvinna utnyttjar safterna i kroppen är hon ett fnask.
Har du en cigarett? Inte? Då får jag gå till restaurangvagnen.
Tillåt mig. Jag är strax tillbaka. Det ska väl vara turkiska som vanligt?
-Jaså, det kommer du ihåg? -Inte bara det, min älskade hustru.
Jag ber om ursäkt för mitt uppträdande nyss. Önskar ni återuppta samvaron-
-så sitter jag i kupén bredvid. Tack.
-Jaså, ni är kvar på tåget? -Ja, jag rymde fältet.
-Damen där inne är en dam. -Jag är inte så säker. Ska vi slå vad?
Ska vi slå vad om tio kronor att jag kysser damen före Älmhult?
Ni?
Alright.
Jag köper tändstickor också. Det är ett nöje, madame.
-När blev du så artig? -Jag har min vackra dag i dag.
Så lätt går det inte. Du tror frukten faller i dina händer utan vidare.
Det blir i så fall ett surt äpple. Så lätt glömmer jag inte vissa saker.
-Bedrar du mig, David? -Vad säger du?
Han harklar sig Du hörde mycket bra.
-Vårt äktenskap var harmoniskt. -Förharmoniskt. Det har tuppat av.
-Nu leker du med ord. -Nej. Lyckan är förlamande.
Till sist kvävs man i den.
Ibland har jag lust att slå dig. Du pratar som en bortskämd barnunge.
Om du är ärlig kanske allt ordnar sig. Men ljuger du finns det inget att göra.
Jag vägrar låta mig utsättas för förhör. Gå hem och lugna dig.
Be dina interlokutörer att de håller käften i den allmäna hygienens namn.
Det är sent, vi är trötta. Ska vi gå och äta en bit?
Jag är ledsen, jag har inte tid.
I morgon, då? Kan vi inte resa nånstans över lördag och söndag?
I morgon ska jag på en konferens som professor Franzén håller varje månad.
Javisst, ja. Professor Franzén.
Du ser trött och ledsen ut.
Man har varken råd eller tid att arbeta som man vill.
Om du bara inte ljög för mig skulle det vara mycket lättare för oss båda två.
Gå innan jag blir förbannad. Jag kan bevara mitt lugn i de flesta lägen-
-men det finns gränser.
Du skulle låta laga glasögonen. Ena skalmen håller på att gå av.
Förlåt mig ett ögonblick. - Vad sa du?
Hm. Jo.
Skrattar
Jaha.
Förlåt mig...
Förlåt mig ett ögonblick.
Hallå där! Vad gör ni, människa?
Stopp där!
Kom in!
Herrskapet önskade te. - God morgon.
Nu ser du inte nådig ut. Ska vi gräla?
Jag är irriterad över din plötsliga resa till Köpenhamn.
-Får jag inte anlita Statens Järnvägar? -Du spionerar.
Jag vill ha dig tillbaka.
-Det finns tusen skäl att fortsätta. -Det finns tusen skäl att bryta.
-Carl-Adam av alla. -Jag förstår att det retar din fåfänga.
-Du skäller mig naiv. Vad är då han? -Den vuxne mannen är en raritet.
Därför får en kvinna välja det barn som bäst passar henne.
Carl-Adam har faktiskt förändrats.
Han har varit mycket snäll mot mig under den här svåra tiden.
Och nu ska ni gifta er?
Herregud! Carl-Adam blir far till mina barn. Denna notoriska fyllbubbla.
Han har inte smakat en droppe sen i våras.
Gonggong Herregud!
Sluta himla dig. Det finns inget att tillägga.
-Ge mig en chans till. -Nej. Du är naiv, omogen...
...egocentrisk, nyckfull och tanklös.
Du är inkompetent för äktenskap. Du är bortskämd, lat och lättlurad.
-Lat är jag förbanne mig inte. -Familjelat.
-Marianne... Vi börjar bli gamla. -Var snäll och tala för dig själv.
-Vi har våra barn. -Dem har du sannerligen struntat i.
-Vårt gemensamma förflutna. -Som är ohjälpligt förflutet.
Vilka vissna argument!
-Vi var ett aktiebolag för framtiden. -Ett aktiebolag i konkurs.
Vi gör ett nytt. Våra smärtsamma erfarenheter blir vårt startkapital.
Ibland undrar jag om jag nånsin har älskat dig. Det är mycket sorgligt.
-Älskat? Men visst har du... -Vad är egentligen kärlek?
En grimas som slutar i en gäspning.
-Det var cyniskt. -Det är dina egna ord.
Struntprat. Barnsligt nonsens.
Vi får inte förlora en enda timme.
Ge mig ditt hjärta tillbaka. Jag ska bevara det som en helig relik.
Vi ska aldrig se oss om.
Marianne, min älskade... Får jag kyssa dig?
Jag hörde din vadslagning nyss.
Kyss mig, så tjänar vi en tia. Men jag ska ha hälften.
-Du är ganska full i sjutton, du. -Jag menade inte...Äh!
Det var som fan! Hur gjorde ni?
Min förödande sex, bara.
Det ska vara små spinkiga karlar nuförtiden. Här har ni tian.
Behåll den. Köp en blomma åt er fru. Stackars människa.
Marianne...
lnbilla dig inget på grund av kyssen. Aldrig, aldrig mer.
-Aldrig mer vad? -Det vet jag inte. Men aldrig mer!
-Ska vi ha en bit mat? -Nej tack.
-En chateaubriand och ett glas vin? -Försök inte.
En gång i tiden sa du att du älskade mig. Minns du det?
-Du skulle gifta dig med Carl-Adam. -Försök inte. Jag är inte förförbar.
15 år sen. Vår i Köpenhamn. Vi höll ihop - Marianne, Carl-Adam och jag.
Carl-Adam friade till Marianne och hon sa ja. Så väntade vi på bruden.
David, nåt måste ha hänt, det ger jag mig fan på. - Förlåt, pastorn.
Att en brud är sen är inte så konstigt. Hon har mycket att tänka på.
Skrattar Hon ska ta farväl av sitt jungfrustånd.
Håll käften. David försöker trösta mig.
-Vi väntar lite till. -Ja men, du...
Kan du inte åka hem och hämta henne-
-trösta henne om hon är ledsen. Du har ett lugnande inflytande.
Det är ett viktigt steg Marianne tar i dag.
Skynda dig.
Jag vill inte gifta mig med Carl-Adam.
Gråter Jag vill inte gifta mig med Carl-Adam!
Vad säger du? Bröllopet är ju igång. Vi kan väl för farao inte...pastorn...
Jag vill dö! Åh, jag vill dö!
-Kan jag göra nånting för dig? -Jag vill inte gifta mig med Carl-Adam!
Men varför? Varför?
-Jag älskar honom inte. -Och det konstaterar du nu?
-Ni har hållit ihop i tre långa år. -Jag är trött på den jäkla bisonoxen.
-Tala inte så om vår vän. -Du är lika dum du.
Nu förstår jag absolut ingenting. Men det är väl nåt jag ska förstå?
Hör du du...
Kommer du ihåg den där soliga morgonen i vintras-
-när jag stod modell åt Carl-Adam och du kom in med en hundvalp?
-Minns du hur du såg på mig då? -Jag såg dig naken för första gången.
Skrattar
-Du rodnade så sött. -Ja, vad fan...
Carl-Adam skrattade och sa: "Och den där ska bli kvinnoläkare."
Det var mycket pinsamt. Varför påminner du mig om den situationen?
Minns du när jag hade fått en myra på mig som du hjälpte mig ta bort?
Tala inte om det. Det var en förlöpning. Jag skäms fortfarande.
Du är en riktig förrädare. Dessutom är du dum. Du är dum, dum...
Nu går vi till bröllopet och gör slut på alla resonemang.
-Då hänger jag mig hellre. -Marianne!
Hostar
Nu stiger du ögonblickligen upp och gör dig i ordning.
Du, jag, han...det... man...prästen...åt helvete!
-Jag älskar dig, David. -Jag älskar dig, Marianne.
Jag har älskat dig i över två år. Jag har...
Nu måste jag gråta...
Nyser
Vi måste tala med Carl-Adam. Jag är hans bästa vän och han är min.
-Vi måste äga varann först. -Nej. Först allvaret och sedan leken.
Vilken karaktär du har. Kyss mig!
Jag är förlorad. Ungkarlens sista suck.
-Det är för livet, David. -För livet, Marianne.
Stoj och glam
Kära Carl-Adam, jag är ledsen över att behöva förstöra ditt bröllop.
-Vi har ju varit de bästa vänner. -Men vi älskar varann.
-Vilka vi? -David och jag.
Skrattar
Skål för de nyförlovade!
Mina hjärtliga gratulationer.
-Roligt att du tar det så lugnt. -Nu var du allt rädd, va?
-Du som alltid är så jävla välrakad. -Jag är själv överraskad.
Det förstår jag. Du är en mycket förvånad liten renlevnadsman.
Drummel!
Ska du slå en dam? Sadist!
Nu ska du ha stryk, din jävel!
Frid, mina vänner. Frid, sa jag!
Vem är den förfördelade? Jag har i min oskuld trott alla om gott!
Oskuld! Alla jäntor som stått modell både vertikalt och horisontalt!
-Du är en jäkla bock! -Subbskaft!
Den där maran skulle jag gift mig med. Jag som är en fridens man.
Kyss mig där ryggen byter namn! Har alla sett det här märket?
Han tvingade mig att klättra upp i julgranen!
-Det är lögnpropaganda! -En spark i ändan skulle du ha!
Förlåt, pastorn. - l tre år har man passat upp på det där kroggeniet.
"Gör det och gör det, stoppa mina strumpor, det här är rena svinmaten"-
-"upp ur sängen och laga kaffe..."
"Det är en ära för dig att få tjäna mig som är världens största skulptör."
"Jag som ska sitta på Gud faders högra sida och snacka med Michelangelo."
-Det där har jag aldrig sagt! -Jo, när du var full! Du är full nu!
Jag var nykter när bröllopet började.
Du har aldrig varit nykter. Och dina vänner är likadana!
Jag har pressat dina byxor och låtit dig rita av mig för sista gången!
Jag gör en konst i din konst och ditt skryt och din odrägliga manlighet!
Nu hör du vad jag säger!
Nu är jag trött på dina jeremiader!
Vem har dragit upp dig ur rännstenen? Vem har gjort dig berömd med sin konst?
Du är inte värd att slicka mig i...under fotsulorna en gång!
Jag har gett dig husrum och mat och varit som en far för dig!
Du lönar mig illa!
Jag har närt en jävla orm vid min barm! Två jävla ormar, förresten!
Skrattar
Ge dig iväg härifrån, annars mördar jag dig och din fine vän!
Jag ska i alla fall ha med mig varenda pinal som är min!
Porslin krossas
Ta dina tallrikar och stick!
Det här ska du inte ha gjort för inte, din förbannade dromedar!
Har du inte bråkat nog nu?
Bu!
Vilken kvinna, mina vänner!
-Nu fortsätter vi festen. -Ja, varsågoda och ta för er.
Det blir inte mer bråk, det är över nu. Nej men, stå inte där och mena.
Förlåt mig. Jag blev lite häftig.
Skrattar
Ja, i Herrans namn.
Skrattar Får jag besvära om biljetterna.
Tack.
Ja... Såna barnungar vi var som trodde att det skulle räcka livet ut.
Det är alla älskandes erfarenhet - den eviga kärlekens omöjlighet.
Varför vill du då fortsätta vårt äktenskap?
Jag är rädd.
Du börjar oroa dig för din själviska ensamhet-
-och försöker dra växlar på min moder- lighet. Obekvämt att vara ungkarl, va?
Spela inte på sentimentala strängar.
Var inte så mallig! Du är själv illa ute. Det visar flykten till Carl-Adam.
Jag tänker aldrig vara hustru mer. Den rollen har jag spelat till leda.
Fortsätt vara kvinna och älskarinna då.
Varje morgon hyllar jag dig med en aria, varje middag ger jag dig blommor-
-och varje kväll är jag eldig älskare. Få se hur länge du orkar med det.
Nån gång kunde du hyllat mig, nån gång kunde jag fått en blomma-
-och nån gång kunde du älskat mig i stället för dina kvällstidningar-
-och sagt att jag var jordens underbaraste älskarinna.
Varför lekte vi aldrig med varann?
Kan man inte spela en komedi ibland?
Inte i ett så här kallt land och med en karl som skäms för sina magra armar.
Man har ingen ork i en så rå tillvaro.
Då är det inte mycket att göra åt.
Hör nu på denna trumpenhet!
Jag vill att vi lever i verkligheten. Jag har inte fantasi för komedier.
Jag blir generad när du vill att vi ska dansa samba i vardagsrummet.
-Tänk om ungarna får se oss. -Barnen har ofta stått emellan oss.
-Du har varit svartsjuk och surat. -Svartsjuk på ungarna? Nej, vet du vad.
-De har tagit din älskarinna ifrån dig. -Jag vill leva med dig och ungarna.
Vad karlar tänker konventionellt. Våra bästa tider har vi haft för oss själva.
-Jag är inte den sortens man. -Jo.
Nej!
Jo.
Det värsta blir att berätta om vår skilsmässa för dina föräldrar.
-De har varit tillsammans i 50 år. -Jag har ofta undrat...
-Minns du för precis ett år sen? -Farbrors födelsedag.
-Då var vi lyckliga fortfarande. -Uppvaktningen på morgonen.
Väckarklockan ringer
Nu är det morgon.
Åh!
-Hur mycket är klockan? -M-hm.
-Vad var hon? -Åh.
Åh!
Skrattar
God morgon.
Mamma, är det nödvändigt att uppvakta en 73-åring med kaffe på sängen?
Pappa gläder ju sig så. Han gick upp klockan tre och bytte nattskjorta.
-Det gläder honom att vi lider. -Var inte barnslig nu. Klä på dig.
-Är jag 42 år eller vad är jag? -När du är hemma är du vårt barn.
Skynda dig nu.
Åh!
Nu ska du försöka vara lite snäll.
De gläder sig så åt att vi är här.
Farmor är tokig! Hon vill att jag ska ha klänning och blommor i håret!
-Pelle kommer att reta mig hela dan. -Du är så söt i klänning, så.
Om du tar klänningen så tar jag blommorna i håret.
-Om barnet bara ägde lite humor. -Du var ju så humoristisk mot farmor.
Kvackar
-Titta vad jag har ritat till farfar. -Det var kolossalt stiligt.
-Vad föreställer den? -Ser du inte det?
Det är pappa i badmössa och kalsonger.
Det är fantomen som jagar varulvarna i djungeln.
Nej men, Nix. Du har en fläck på klänningen.
När ska du lära dig vara försiktig? När ska du sluta vara som en pojke?
Jag vill inte vara flicka! Jag vill inte fira födelsedag!
Jag vill inte leva! Jag vill inte att Pelle flinar åt mig!
Nej, men ungar!
Var lite trevliga nu! Ska ni slåss kan ni gå bakom dyngstan.
Du tar den, ja. - Nej, den ska inte du ta. Den ska Nix ta.
Den ska jag ha. - Ta den här.
-Kom nu, barn! -Men kom nån gång, då.
-Sam måste också komma med. -Jaså? Det är som professorskan vill.
-Men jag skulle göra i ordning bilen. -Nej, Sam ska också vara med och fira.
Jag tar rosorna, så tar Sam brickan.
Och så får du ta tårtan. Kom nu, allihopa!
Trängs nu inte.
Sjunger För med en enkel tulipan Uppå bemärkelsedan
Jag har den äran att gratulera
Ja må han leva, ja må han leva Ja må han leva uti hundrade år
Ja må han leva, ja må han leva
Ja må han leva uti hundrade år
Har den äran på 73-årsdagen, Henrik.
Har den äran att gratulera, farbror.
-Vilket förbannat oväsen. Är elden lös? -Titta en sån fin tårta.
Ska ni håna en gammal man för att han vacklar på gravens rand?
-Gratulera varandra i stället. -Så du skojar.
Jag är rörd.
Jag utstår det här för farmors skull.
Hon älskar att ordna firningar.
Du har visst bytt nattskjorta.
Jag var lite sömnlös. Det svalkar med en ren nattskjorta.
Alla skrattar
Jag ska sitta fram!
Du ska få sitta fram. - Du får sitta här på hemvägen.
Då åker vi.
-Stopp. Har du dina långa kalsonger? -Ja.
Du narras.
Måste vi diskutera det mitt framför barn och barnbarn och tjänstefolk?
-Vik upp byxbenet. -Ja, jag harkorta kalsonger.
-Det är ju min födelsedag i dag. -Och i morgon har du värk.
Om du inte genast byter följer jag inte med på utflykten.
Du hör vad jag säger. Så, så.
Spring nu, bara. De tunna ligger i andra övre byrålådan.
Nix, spring med och hjälp farfar.
Se, så hon springer! När ska hon lära sig att uppträda lite kvinnligt?
-Dumheter! Långa kalsonger... -Vänta, farfar. Här är de.
Varsågod.
Nå, hur trivs du hos farfar och farmor?
Farmor säger att jag ska vara som en flicka.
Farmor är en människoreformator av stora mått.
Vad tänker du bli, förresten?
Polarforskare. För där finns inga människor.
-Tycker du så illa om människorna? -Ja. Alla vill sätta sig på en.
-Är du inte rädd för att dö? -Nej, det är jag verkligen inte.
-Tror du på Gud? -Om du med Gud menar allt som är liv...
...då tror jag på Gud. Jag tror på det här livet och alla möjliga sorters liv.
-Men döden, då? -Döden är bara en liten del av livet.
Tänk så tråkigt om allting vore likadant jämt.
Därför dör det för att bli ett nytt liv i all evighet.
Tänk så ledsamt för mig att gå runt i långa kalsonger i hundra tusen år.
Du får det att låta så enkelt. Men när man är ensam blir det otäckt.
Det är förståeligt att människobarnen är rädda.
Det är först när man blir gammal som man kan tyda livets bruksanvisningar.
Allt har en början, en utveckling, en fulländning.
Det här livet kanske bara är en början. Ska vi gå ner till de andra?
Farfar...
Du ska få din födelsedagspresent. Jag har gjort den själv.
Sam måste få igång bilen. Professorn blir utom sig om det är nåt fel på den.
Skynda sig. Professorn kommer.
Har det hänt nåt? Ni ser ut som magsårspatienter.
-Bilen kan inte sätta igång. -Inget annat? - Får jag skiftnyckeln.
-Nu är hela födelsedan förstörd. -Lugna sig, de kanske hittar felet.
David, du assisterar.
Kan det vara en abscess i förgasaren?
Här har du, och här har du, och där har du!
Här får du en sup så du aldrig glömmer det. Kvicknar du inte till då...
-...då får man skriva ut dödsattesten. -Den behöver vila på en verkstad.
Motorbrum
-Nu gav den upp andan. -Slutet kom snabbt.
-Ja, det blir att vara hemma. -Vi måste inhibera utflykten.
Det här gjorde du utmärkt, Sam.
-Sammanbrottet var helt naturtroget. -Ja. Men professorskan blir ledsen.
Jag ska tala om för er båda två, att under 49 födelsedagar-
-har jag genomlidit picknickar.
Men först nu har jag insett att enda lösningen är att låta bilen gå sönder.
Jag har fått en lysande idé. - Sam, spänn för gamla landån.
Vi ska naturligtvis åka efter häst som i vår ungdom.
Så får farfar sin utflykt. - Är det inte förtjusande, Henrik?
Förtjusande.
-Älskar du mig fortfarande? Svara. -Ja, jag älskar dig.
-Lika mycket som för 15 år sen? -Mer.
Tänk om det tar slut en dag. Du träffar så många vackra kvinnor på din praktik.
-Är du svartsjuk? -Nej. Svara på min fråga.
Ingen är så vacker som du.
Ingen kan le som du. Du har så fin hud.
-Ja, men om? -Jag är för lat.
När man har det bra som vi ger man sig inte ut i osäkerhet och förvirring.
Du skulle också kunna bli förälskad. Då skulle jag bli fruktansvärt svartsjuk.
När du är borta från mig blir jag alldeles tom invärtes.
Jag tycker att jag blir liten och grå, och allt bara slocknar omkring mig.
-Vad skulle du önska dig mest av allt? -Att få ha det som jag har det.
Att ingenting förändras. Och så...
Säg.
Kan vi inte skaffa oss en liten unge till? Bara en liten.
Du skulle inte ha det minsta besvär med den. Det skulle vara så kul.
Men Marianne...du och jag...vi...
Ibland suger det i kroppen på mig efter en unge. Tänk så de luktar...
Tänk att hålla det lilla livet, låta det snusa på en och nafsa en i brösten.
Det riktigt fryser på armarna bara jag talar om det.
Om du fick som du ville skulle vi ha tio ungar.
Vart tog min älskarinna då vägen?
Du är söt i alla fall. Vad skulle du önska mest av allt, då?
Skratta inte. Jag skulle vilja ha en dykarklocka-
-och gå ner på de stora, tropiska havsdjupen och leta sjunkna skatter-
-och slåss med hajar och bläckfiskar.
Skrattar Jaha, du. Var skulle jag finnas i det där stora äventyret, då?
Du skulle vara med ombord och hjälpa till.
-Min gosse rodnar. -Du har ett sätt att skratta, också!
Valsmusik
-Vad tar du dig till? -Jag älskar dig.
-Jag ska älska dig i all evighet. -Amen.
Malmö central nästa.
Det är lätt att säga till varandra att nu ska vi skiljas-
-nu är det absolut slut.
Men jag saknar den hänsynslöshet som krävs för att genomföra skilsmässan.
Jag hade inte den hänsynslösheten, men du har lärt mig den.
Jag har tagit mitt liv i egna händer. Jag behöver inte dig längre.
-Vi behöver varann precis som förr. -Nej. Jag leker med vem jag vill nu.
Förbannade Carl-Adam!
Hej, min jänta!
Vad jag haver trängtat och längtat efter dig! Lite grönsaker.
-Hur visste du vilket tåg jag kom med? -Du telegraferade ju.
-Jag har min man med mig. -Åh fan, är den med också.
Hej! Vad du ser ruggig ut.
Vi möttes på tåget. David ska också till Köpenhamn.
Tänk - hustrun, älskaren och mannen guppande på sundets vreda böljor!
Kom, mina vänner. Den kan du ta. Tra la, la, la...
-Skål. -Skål.
-Enligt Marianne är du nykter ibland. -Javisst. Jag har inte druckit sen...
-Jag är verkligen imponerad. -Visst. Men i kväll är det fest. Skål!
Skål, Marianne. Du kom alltså tillbaka.
-Kvinnan väljer den starkare. -Ja, jag har ena jäkla muskler. Känn!
-Jag menar den andligen starkare. -Ja, det var ju klart.
Du skapar konstverk som grävs upp om 2 000 år. Då säger man:
"Det här är en typisk Carl-Adam."
-Kvinnor älskar stora konstnärer. -Va? Jo då. Visst gör vi det.
Du är fulländad, sluten i din kraft.
Jag är åtminstone 95-procentig.
-Ska du inte ha en snaps till? -Skål.
-Det gungar. -Du blir väl inte sjösjuk?
Ursäkta mig.
En gammal sjöman...
Det var en ganska skojig sak.
Harklar sig
Adjö då, David. Marianne kanske är lite trött efter resan. Ja, du förstår.
Naturligtvis, kära Carl-Adam.
-Adjö då, David. -Adjö då, Marianne.
-Som sagt var... -Ja, som sagt var. Adjö då, David.
Ska vi inte ta en avskedssup? Jag över- lämnar ju min fru till min bästa vän.
Återlämnar. Men det avgör Marianne.
Nej. Du bestämmer.
Då ska vi inte uppehålla David längre.
Det kanske vore trevligt med en drink. Men då går vi på nåt dåligt ställe.
Jag skulle vilja vara med om nåt lite upphetsande.
Skrattar Lite jävlar anamma.
Begripa sig på fruntimmer den som kan. - Chauffören. Den er go.
Musik och handklapp
-Och nu ska ni gifta er? -Vem har talat om giftermål?
-Jag tyckte precis att Marianne sa det. -Marianne är en friboren kvinna.
Skönt för dig som måste hoppa över skaklarna ibland.
Bara impotenta män är evigt trogna.
Skål.
-Ska vi dansa? -Vi som inte har dansat på tio år.
En Galopperande vulkanen åt herrn med glasögonen. Jag tar en hela whisky.
-Carl-Adam! -Lise!
Fy fan! Du blir ståtligare år för år.
Det er bare ikke så meget at lave nu.
Det var skillnad på vår tid.
Du... Nu måste du hjälpa mig.
Du ser mannen med glasögonen? Han som går och dansar.
-Ham er meget söd. -Han uppvaktar min fästmö.
Skrattar -Er du forlovet? -Tyst nu, för fan.
Jag vill att du tar hand om honom. Han är satans blyg. Han heter David.
Hur visste du att jag skulle resa till Köpenhamn?
-Sam spionerade ut det åt mig. -Telegraferade du efter Carl-Adam?
Jag ska inte lämna dig i fred i fem minuter om vi så ska dela säng.
-Vad är det med dig? -Jag blir så upphetsad av dansen.
David, ser du mig slet ikke? Vad gör du här?
Vad är det då längesen! Knus du din lille Lise.
-Så roligt att David fått sällskap. -Det tycks vara en gammal bekantskap.
-Er du ikke törstig? -Aha, det är patienten.
-Vad gör ni? Vad har ni för yrke? -Jeg er laererinde.
-Vil du ha en lektion? -Vad undervisar du...ni i?
l kaerlighed selvfölgelig. Hvad trodde du ellers?
Jag undrar hur Marianne har det.
Ha! Jag är en fårskalle. Skål.
Skål - som de säger i Sverige.
Ah! Den var inte stark.
Kärleksmedicin. - En till.
Mycket god. - Får jag receptet? Det hettar så trevligt i knäna.
Åh! Nu tappade jag glasögonen. Varför gjorde jag det?
-Jag har ett litet djur i nacken. -Du er meget södere uden.
Min flicka... Du är förbannat stilig.
Du ska inte ha håret uppsatt. Låt det falla som en strid älv över axlarna.
-Ska vi danse? -Jag har ett litet djur i nacken.
-Nu må vi danse. lkke? -Jaha.
Kys mig, David. Kys mig!
Då måste jag ta av mig kavajen först.
Nu ska jag kyssa Danmarks vackraste flicka!
Flytta på er! Jag måste ha god plats.
Hej!
Carl-Adam skrattar
Skriker
Politiet kommer!
Skriker på varann
Slip mig!
Polissirener
Skriker
Hur kunde du kyssa den avskyvärda apan mitt framför näsan på mig?!
Nu ser man vad dina löften är värda.
Du är rå och egoistisk. Jag skulle vrida nacken av dig!
-Är du svartsjuk? -Rör mig inte!
Åh, vad jag är förtvivlad! Om här fanns vatten skulle jag dränka mig.
-Det finns djupt vatten till höger. -Först ska jag ge dig en örfil.
Hon gråter
-Sluta tjuta! -Jag tjuter inte, jag är arg!
-Vilken dag vi har haft, vilken natt! -Jag är trött. Det är därför jag lipar.
Såja, såja. Oj, oj, oj.
Jag har förbanne mig letat efter herrskapet över hela stan.
Allt klart.
-Vart åker vi? -Kör!
Din skurk! Var du så säker?
En god strateg måste förutse alla eventualiteter.